Jokaisessa ryhmässä on kai yksi outo lintu, joka ei sovi joukkoon.
Se olin minä David Gordon.
Pakenin tarinoihini.
Mielikuvitukseni oli kuin avaruus alus, josta seurasin elämää kaukaa
hieman samalla tavalla kuin nyt teen kirjoissani.
Minulla oli epäonninen lapsuus, mutta kirjailijana olen ollut onnekas.
Sen sijaan, että minusta olisi tullut hyvin sopeutunut ja normaali-
- minusta tuli häiriintynyt ja menestyksekäs.
En ole varma, kumpi on parempi, eikä sillä ole väliäkään.
Mutta kyllä, uskon, että jokaisessa kaunokirjallisessa teoksessa-
- on yksi hahmo, joka on jossain mielessä omaelämäkerrallinen.
Se pitää ehdottomasti paikkansa Dracobanin suhteen.
Unissakin yksi hahmo edustaa yleensä itseä.
Mutta nyt se ei ole se ilmeinen, koska minä en ole se ihminen.
Minä olen se olento.
Onko näin hyvä?
David...
Hei, Harlee!
- Uskoinkin näkeväni sinut täällä. - Samoin.
Mukavaa, että tulit.
Olemme viettäneet kaikki syntymä- päivät yhdessä kolmannelta asti.
- Hei, Jossain. - Jossain on iloinen nähdessään sinut.
- Mitä mieltä olet, rehellisesti? - Tietenkin sinun pitää adoptoida!
Lizin mielestä olen hullu. Entä jos minusta ei ole siihen?
Äitini kasvatti viisi lasta. Hän ei koskaan epäillyt sopivuuttaan.
- Oliko hän loistava? - Ei, vaan kamala.
Hän teki terapeutistani upporikkaan.
Jo se, että epäilet itseäsi, todistaa, että olet sopiva.
Useimmat uhraavat enemmän aikaa tomaattien viljelyyn kuin lapsilleen.
Voitko kuvitella, miten iloiseksi Mary tulisi tästä?
Kyllä, mutta se ei ole riittävä syy.
Sinulla on paljon rakkautta jäljellä. Hän sanoi aina, että olisit hyvä isä.
Hän sanoi myös, että saisin Nobelin palkinnon.
Ja että kuorsaat ja tuhlaat, mutta että olet hyvä sängyssä.
- Hei, Sophie. Pitkästä aikaa. - Niin, siitä on kaksi vuotta.
- Näytät voivan hyvin. - Kiitos samoin.
En ole valmis sellaiseen sitoutumiseen.
- Olen pahoillani. - Etkö osannut arvata asiaani?
En halunnut kieltäytyä puhelimessa. Se ei tuntunut oikealta.
Olen todella pahoillani.
- Hei. Mikä sinun nimesi on? - Esther.
- Tiedän, kuka sinä olet. - Tiedätkö?
Olet se mies, joka ei halua Dennisiä, koska vaimosi on kuollut.
- Kuka niin sanoi? - Dennis.
Jeesus sentään...
Jeesus on tärkeä, mutta niin ovat muutkin uskonnot.
Kun sinusta tulee presidentti, älä vie minulta eläkettäni.
- Oletko Dennisin ystävä? - Hän on outo. Hänellä ei ole ystäviä.
Eikö? Missä hän on?
Hän on laatikossa. Hän tulee ulos vasta illalla.
- Miksi hän tekee niin? - Auringon takia. Hän vihaa sitä.
- Miksi hän vihaa aurinkoa? - Se on kai liian aurinkoinen.
Vai niin...
Sanoin hänelle, että olet outo.
Hän on laatikossa...
- Miksi hän yleensä soitti sinulle? - Hänellä oli minulle sopiva lapsi.
- Eivätkö sinkut ole listan hännillä? - En ole sinkku, vaan leskimies.
Se on vielä pahempi. Olen listan ulkopuolella.
Oli tunteetonta, että hän soitti. On kulunut vasta kaksi vuotta.
Hei! Antakaa koiran olla!
Se on jotain 200-vuotias ihmisen vuosissa.
Tekisittekö mummille noin? Antakaa sen olla!
He tekevät minut hulluksi. Miksi Mary edes halusi adoptoida?
- Hänet oli itsekin adoptoitu. - Mutta teidän piti tehdä se yhdessä.
Ei niin edes tapahdu. Turha tästä on väitellä.
Hyvä, sillä vanhemmuus on vaikeaa, ja siihen tarvitaan ainakin kaksi.
Meillä oli sekä äiti että isä, ja he inhosivat vanhemmuutta.
En halua, että sinulle käy huonosti. Voit saada raivolapsen.
Näin sellaisia tv-elokuvassa. He olivat hulluja.
Minun pitää viedä Ennustus I ja II jalkapallotreeneihin.
Teit viisaan päätöksen. Ota kahvia tai ruokaa. Meillä on sipsejä.
Minäkin kaipaan häntä.
Jossain... haukkui koira.
Ja sitten se nuoli sukuelimiään.
Mitä mieltä olet, Jossain? Pystyisimmekö me siihen?
Onko ketään kotona?
Toin sinulle hieman aurinkovoidetta. Se on todella vahvaa ainetta.
Siinä on suojakerroin 45, ja se suojaa ultraviolettisäteiltä.
Niitä kutsutaan UV-säteiksi. Se on allergiatestattua ja vedenkestävää.
Jätän sen tähän.
Miten menee, Sophie?
- Onko kaikki hyvin? - On...
- En odottanut sinua takaisin. - Halusin tuoda pojalle aurinkosuojaa.
- Mikä tuo oli? - Hänen polaroidkameransa.
Hän ottaa mielellään kuvia. Ei siinä ole fimiä.
Hän vain ottaa mielellään kuvia.
Kysyisin vain...
Miksi olisin hyvä isä pojalle, joka viettää aikaansa laatikossa?
Hän luulee tulevansa toiselta planeetalta.
- Poikki! - Tämä näyttää mahtavalta. Kiitos.
- Mitä mieltä olet? - Missä on paatos?
Dracobanin kreivi tekee kuolemaa. Hän on sotinut ympäri galaksia.
Rastaban oli sininen kääpiö, josta tuli punainen jättiläinen.
Jättiläinen on punaisessa kääpiö- vaiheessaan. Tämän minä tiedän:
Tämä tuotanto kunnioittaa kirjaasi ja suhtautuu siihen vakavasti.
Kirjastasi puheen ollen...
Arvaa, kuka soitti tänään? Kustantajasi. Meidän kustantajamme.
Tina... Kysyikö hän Dracobanin kostosta?
- Ei, hän huusi. - Tiedätkö, mikä on ongelma?
Kun kirjoitin romaanin, sen lopussa on valtava verilöyly.
- Kaikki hahmot ovat kuolleita. - Tiedän. Minä myin sen.
- Jatketaan verilöylykohtaukseen. - Mitä minä sanon Tinalle?
Sano Tinalle, että jossain Septarin linnan uumenissa-
- kreivin manaajat herättävät hänet henkiin vastoin hänen tahtoaan.
- Jos se onnistuu. Kelpaako se? - Toki.
- Siinä lukee "käsiteltävä varoen". - Maa kutsuu Davidia.
Laatikossa asuva lapsi on valtava varoitusmerkki, onko selvä?
Se on kuin ostaisi käytetyn auton eikä välittäisi valuvasta öljystä.
Sinusta on tulossa vertausten kuningatar.
Lapsissa on se juttu - enkä minä vaihtaisi omiani pois-
- on se, että he ovat kuin hyttysiä. He imevät kaiken elämänvoiman.
- He vievät elämän, yksityisyyden... - Sinun pitäisi olla perheneuvoja.
Vitsaile vain, mutta unohdat kirjasi, viinitietoisuutesi...
...että olet juossut maratonin... - En ole koskaan juossut maratonia.
En halua juosta maratonia. Haluan tehdä jotain tärkeää.
En ehkä edes halua tehdä lapsia tähän maailmaan-
- mutta miksei voisi rakastaa lasta, joka on jo täällä?
Trans Fobo Medio, Trans Fobo Medio...
Dennis! Dennis, mitä sinä teet?
Minä odotan Davidia. Sitä miestä, joka toi UVsuojaa.
Tule sisälle!
Onko siellä ketään? Toin sinulle jotain.
Ne torjuvat häikäisyä. Jatkuvassa kamppailussasi aurinkoa vastaan...
- Kiitos. - Ole hyvä.
Hieno heitto, päällikkö.
Onpa mukava nähdä sinut. Todella mukava, itse asiassa.
- Hän ei ole koiranpentu ikkunassa. - Tiedän sen.
Hänet on hylätty, ja häntä on henkisesti pahoinpidelty.
- Hänellä ei ole ikinä ollut perhettä. - Mutta olenko oikea ihminen hänelle?
Hän on tavannut monta lääkäriä, mutta ei hän sellaista tarvitse.
- Kerro edes, mitä ajattelet. - Että minun täytyy olla hullu.
Muistitko aurinkosuojan? Sitä ei tarvitse käyttää niin paljon.
Onko tuo painovyösi?
Maan painovoima on heikko. Mars vetää minua takaisin.
- Leijutko ilmaan ilman sitä? - Kyllä...
- Onko niin tapahtunut? - On.
- Milloin? - Toisen äidin ja isän kanssa.
Ei kommunikoi, varastelee-
- on kyvytön suhteisiin ja erottamaan oikean ja väärän, luulee...
- Luulee tulevansa avaruudesta. - Hän luulee tulevansa Marsista.
- Miten aiotte käsitellä sitä? - Saan elantoni fantasioista.
Tiedän itse, että fantasiointi voi olla selviytymismekanismi.
Keino käsitellä ongelmia, jotka ovat liian suuria käsiteltäviksi.
Niin että... Lyhyesti sanottuna ratkaisu on-
- valmentaa häntä sosiaalisesti ja antaa hänen olla oma itsensä.
Niin että...
Toisaalta yritän auttaa häntä niin paljon kuin pystyn-
- ja toisaalta, jos hän haluaa uskoa tulevansa toiselta planeetalta...
- Kuka minä olen väittämään vastaan? - Tämä ei ole scifiä.
Näiden lasten elämää ei yleensä voi kirjoittaa uusiksi.
Yksin asuva mies ja lapsi, jolla on epätavallisia ja vaikeita ongelmia...
Tarvitsette paljon apua. Teidän pitää konsultoida meitä - minua.
Haluaako joku sanoa jotain?
Me harkitsemme asiaa ja ilmoitamme sitten.
- Haloo? - Hei, miten menee?
- Mitä planeetalle kuuluu? - Mene pois.
Mitä...?
- Haloo? - Hei!
Odotan toista puhelua. En luota koputukseen.
Enosi on seonnut.
Haloo?
Todellako?
Hyvä luoja!
- Kiitos, että tulit mukaani. - Se on kaunis.
Uskoinkin, että pitäisit siitä. Se on makea.
- Pidän tästä painovyöstä. - Voit pitää sitä koko päivän.
Kuule, Dennis... Mr Lefkowitz sanoi, että voit asua luonani, jos haluat.
Ensin vain tilapäisesti, mutta jos viihdyt... voit jäädä.
Minä syön muroja.
Minä uskon vahvasti kunnon aamiaiseen.
- Otan laukkusi. - Minä otan sen.
Mennään tästä. Se on täällä.
Tätä tietä, nuoriherra.
Jossain!
Maahan!
Se on Jossain. Se tervehtii noin.
Meillä ei ole tuollaisia, mistä minä tulen.
Et taida olla koiraihminen?
Odotan, että pojat tulevat kotiin.
- Mitä hän tekee nyt? - Hän on huoneessaan.
Pitäisikö hänen antaa olla rauhassa, vai menenkö sinne? Soitan takaisin.
Tämä on aika mielenkiintoinen. Se on erityinen yövalo.
Se näyttää kuvia planeetoista ja aurinkokunnasta.
Näetkö, miten ne kiertävät? Sen pohjalla on peilejä ja lamppuja.
- Tuo ei ole oikein. - Niinkö? Mitä tarkoitat?
Katon pitäisi olla isompi, ja planeettanne tämän kokoinen.
Olet oikeassa. Katon pitäisi oikeasti olla 30 metriä pitkä-
- ja maan herneen kokoinen. Miten tiedät noin paljon mittakaavasta?
Kesti todella kauan tulla tänne.
Todella, todella, todella kauan tulla tänne...
Voimme heittää nuo vanhat vaatteet pois.
Tai sitten voimme pitää ne, kunnes ne hajoavat käsiin.
Sekin on hyvä tapa.
- Minä olin ennen hyvä videopeleissä. - Se ei ole peli.
Eikö? Oli mikä oli, se on makea.
Jätänkö oven auki vai kiinni? Vai puoliksi auki?
Auki? Puoliksi auki?
Ajattele tätä vain isompana laatikkona.
Tulet pitämään tästä, mutta sitä ennen - talon säännöt.
Yksi: Ei tyttöjä klo 22:n jälkeen. Se oli vitsi.
Ensimmäinen sääntö on, ettei sääntöjä oikeastaan ole.
Vain jotain perusjuttuja...
Panen tuohon tarramerkin. Me voisimme sopia niin-
- ettei aurinkolaseja pidetä sisällä, navigoinnin helpottamiseksi.
Tässä on grillattu juustoleipä. Rakastan niitä.
Minusta se on amerikkalainen klassikko.
Söin niitä paljon lapsena. Rakastin niitä.
Minä syön muroja.
Voit syödä aamiaiseksi muroja tai mysliä ja jogurttia.
Se kuulostaa hienolta. Joten... Bon appétit.
Maista.
Minä syön muroja.
Kas niin...
Katsopas tuota!
Selvä, otetaan lisää. Kaiken varalta. Pitää varautua.
Koskaan ei tiedä, milloin lintuinfluenssa tai paiserutto-
- tai jokin muu pandemia iskee ja pilaa päivän.
Silloin tarvitaan oikeanlaisia elintarvikkeita.
Tämä säilyy noin 33000 vuotta.
Jos ilmestyskirjan neljä ratsastajaa sattuisivat ilmestymään-
- tämä maistuu yhä herkulliselta.
Me olemme muromiehiä.
Mary?
- Onko kaikki hyvin? Mitä sinä teet? - Katson sinua.
On liian myöhä tuolle. Dennis?
Dennis, mitä sinä teet? Ole kiltti ja pane kamera pois!
- Varo! Olin säteilyttää sinut! - Miksi sinä niin tekisit?
Nyt on yö. Mitä teet noiden kuvien kanssa? Miksi olet valveilla?
Minä opettelen. Miten ollaan ihminen ja kuulutaan perheeseen.
Puhut siinä meidän monien puolesta...
Tuo on todella hyvä. Hyvin realistinen.
Jatketaanko tätä aamulla murokulhon äärellä?
Eikö mentäisi nukkumaan? Kyllä, tuo on todella hyvä ilme.
- Niin? Täällä on mr Lefkowitz...
- Mitä? Kuka? Täällä on mr Lefkowitz.
- Hei! Miten menee? Hyvin, mutta miten teillä menee?
- Ei voisi mennä paremmin. Hyvä. Miten Dennis pärjää?
Mr Gordon? Haloo, mr Gordon? - Kyllä, olen täällä.
Onko Dennisin kanssa ongelmia? - Ei, kaikki menee hienosti.
Sinun on aika mennä ulos.
Mielikuvitus on harvinainen kyky. Dennis on taiteilijasielu.
Hän saattaa olla ihmelapsi. Hän voi olla vaikka tuleva Mozart.
- Äiti, hän on ällö. - Antakaa olla, onko selvä?
Kaikki päätyy joka tapauksessa samaan paikkaan.
Haluan olla hienotunteinen, mutta hän on katastrofi.
Onko tuo hienotunteista?
Kaikki eivät voi olla mukautuvia ja onnellisia pikku GAP-lapsia.
Hänestä tulee Tiny Tim ukulelen kanssa. Kasvatatko nyt neroja?
Mozart muuten kuoli hökkelissä 27 vuoden ikäisenä humalassa...
- Kuumeeseen, 35-vuotiaana. - Kaikkea sellaista!
Pidimme hänen musiikistaan, mutta pitikö hän itsestään?
Minusta kaikki lapset tulevat Marsista.
- Nait fiksun miehen. - Tiedän. Kaikki tulevat Marsista.
Hienoa, vai mitä? Sitä sanotaan paloksi. Haluatko maapähkinän?
Tiedätkö, miksi pidän baseballista?
Vain siinä voi epäonnistua 75% ajasta ja olla silti huippu.
Pitää vain yrittää eikä saa koskaan luovuttaa.
Jos saa kolme osumaa kymmenestä, on todella hyvä.
Jos on edes vähän parempi, vaikka 3,2 tai 3,3 osumaa-
- on loistava. Silloin voi tulla tähdeksi.
Jopa supertähdeksi.
Supertähtiä ei ole. On vain supernovia ja valkoisia kääpiöitä.
Minä todellakin ansaitsen sinut.
Hän ei näytä hääviltä lyöjältä. Mutta uskomme häneen, eikö niin?
Anna mennä nyt!
Ei hyvältä näytä. Olemme seitsemän juoksua jäljessä.
Anna mennä, lyöjä! Me tarvitsemme osuman!
- Nyt näyttää paremmalta. - Minä tein sen.
- Teit mitä? - Tein marsilaistoiveen.
- Teit marsilaistoiveen? - Niin. Marsilaiset voivat toivoa.
- Kuten osumia? - Mitä tahansa.
Minä teen maallisia toiveita, mutta ne eivät aina toteudu.
Kun nyt olet toivomuspäällä... Näetkö tuon kaverin lautasella?
Toivo kunnaria.
Haluatko heidän voittavan?
Mikä voimannäyte!
Olet ennustaja, tutkija ja nyt baseball-fanaatikko. Pidän siitä!
Kiitos Coal Minersille... - Uskomaton ottelu!
Tämä ei näytä hyvältä.
Lhminen viettää kaksi viikkoa elämästään liikennevaloissa.
Muistan, milloin nämä valot oli synkronoitu.
Silloin löysi aukon universumista ja liukui sen läpi.
- Näitkö tuon? - Jep.
Sait juuri kolme minuuttia elämästäsi takaisin.
Kiitos. Käytän ne viisaasti.
- Tee se uudestaan. - En.
- Etkö halua vai etkö pysty? - Toiveita on rajallinen määrä.
- Kuulostaa reilulta. - Mutta saat yhden, jos haluat.
Kukapa ei haluaisi?
Nyt sinulla on marsilaistoive. Älä tuhlaa sitä.
Lupaan sen. Käytän sen johonkin todella tärkeään.
Tuo oli todella intensiivistä. Olet kumma heppu.
Hei, Jossain.
Tässä on Harlee, ystävämme. Hän suunnitteli puutarhan.
Olen kuullut sinusta paljon.
Haluatko tervehtiä? Etkö? Ei hätää.
- Eikö hän olekin hurja? - Kuin pieni Andy Warhol.
Hänellä on samat sosiaaliset taidotkin...
Tiedätkö, mitä minä luulen? Että hän on vanha sielu.
Mitä se tarkoittaa? Vakavasti puhuen?
Se vain tarkoittaa... että hän ymmärtää elämää.
- Olet aurinkoinen luonne. - En aina herää sellaisena.
Lhailemme sitä piirrettä sinussa. Tuo, mitä hän tekee nyt-
- ei ole hygieenistä eikä turvallista. Hän luulee olevansa pölynimuri.
- Tuo on todella zenmäistä. - Niin on, eikö olekin?
Siinä näet. Lisää auringonpaistetta.
Käännä lantio minua kohti, jos voit. Ei, en tarkoita tuota osaa.
Seiso näin, pidä mailasta kiinni ja ota askel eteenpäin.
Kun osut palloon, voit huutaa "kuumaa kahvia!"
- Kuumaa kahvia! - Selvä, unohda se.
Tässä voi epäonnistua seitsemän kertaa kymmenestä ja olla tähti.
- Pidän tästä. - Niin, eikö olekin hienoa?
Joten: Katso palloa ja... lyö! Hieman liian myöhään.
Katso, miten pallo osuu mailaan. Seuraa sitä katseellasi.
Miten sinä oikein syötät?
- Se oli hieman liian aikaisin. - Mutta todella hyvin!
Melkein, Dennis. Hienoa!
Nyt tarvitaan määrätietoisuutta.
Irrottele ja osoita asennetta. Ole hieman röyhkeä.
Olet outo, kukaan ei ymmärrä sinua. Edes sinä et ymmärrä itseäsi.
Juuri noin! Niin sitä pitää!
Kädet taakse. Käytä kotkansilmää. Juuri noin!
- Kuumaa kahvia! - Kuumaa kahvia...
- Kuumaa kahvia! - Se on osuma! Juokse!
Juokse! Laske maila alas ja juokse!
- Juokse. - Juokse! Anna mennä! Juokse!
- Nopeasti! - Anna mennä!
Kiitos, kulta.
- Mistä hyvästä tuo tuli? - Koska väärät miehet saavat mitaleja.
Hei, minun nimeni on Jeff!
Hei, kaveri. Minä olen sinun... Davidin ystävä.
Minulla on sinulle lahja.
- Olet hänen agenttinsa. - Niin olen. Hyvin vaikuttavaa.
Missä David on? Onko hän sisällä?
Kirjoittaako hän? Kirjoittaako hän sisällä? Selvä, kaveri...
- Hei! Tapasit siis Dennisin? - Kyllä, olemme tässä tutustuneet.
Jos hänelle tulee nälkä, syötä hänelle muroja.
- Rystyset... - Se kestää aikansa.
- Hei! Me menemme nyt. - Nähdään. Oli mukava tutustua.
Olen niin ylpeä sinusta. Elät jälleen.
- Se ei oikein suju. - Tiedätkö mitä?
Siinä ei ole mitään hävettävää, että palkkaa lapsenhoitajan.
En tarkoita Dennisiä. Kirja edistyy huonosti.
Mikä kirjassa on vikana?
Junnaako keskikohta? Onko sinulla ongelmia lopun kanssa?
Ei, minä painin vielä idean kanssa.
Mutta Dennisissä on se hienoa, että hän on oikea ideoiden lähde.
Hän haastaa kaikki oletukseni, ja minä menen mukana.
Minun pitää vain olla vähemmän jäykkä. Tai enemmän...
Se on hienoa. Olen niin iloinen, että sinä tutkit jäykkyyttäsi.
Mutta minä elän päivittäin Dracobanin koston kanssa-
- ja pimeys ympäröi minut. Tina on tulossa käymään.
Hän järjestää sinulle juhlat ja odottaa, että luovutat hänelle-
- ensimmäisen luonnoksen Dracobanin kostosta - jatko-osasta.
Noin kuuden viikon päästä. 28. tammikuuta.
- Miksi juuri silloin? - En tiedä. Kirjojen signeerausta...
Hyvä luoja! Minun pitää hankkia lapsenvahti.
Alatko seota? Jos sekoat, voisit varoittaa.
Kai minä edes sen ansaitsen?
- Oletko varma, etten tule mukaan? - Kyllä.
- Tulenko mukaan? - Ei, älä tule.
Tarvitsetko sateenvarjon? Onko painovyö ehdottoman välttämätön?
- On. - Selvä...
Sinulla tulee olemaan hieno ensimmäinen päivä.
Dennis? Dennis!
Kuuntele...
Ole vain oma itsesi. Muuta ei tarvita.
Dennis, Dennis, Dennis!
Se on tuolla.
Hei, vajakki.
Senkin pikku öykkärit...
- Onko täällä jokin ongelma? - Ei, minä vain katselen.
- Se on ongelma. - Tämä ei ole sitä, miltä se näyttää.
Olen vasta tullut isäksi, ja tuolla on minun poikani.
- Hermoilen ensimmäisenä päivänä. - Minä tulin katsomaan tytärtäni.
- Kultaseni on tuolla. - Tuo, joka ajaa?
Kuka on sinun?
Tuo tuolla kauempana. Hän, joka roikkuu ylösalaisin...
- Toivotan onnea. - Niin...
Hän vastustaa painovoimaa, koska se estää verenkierron aivoihin.
- Niin joogitkin tekevät. - He eivät käy toista luokkaa.
- Pieni erikoisuus ei ole pahasta. - Tiedän sen.
Hän luulee tulevansa Marsista, sinä kirjoitat Marsista. Hienoa!
Pieni marsilainen valitsi sinut opettamaan ihmisyyttä.
Tuliko hän muka maahan dokumentoidakseen meitä?
Näin 11 -vuotiaana Sound of Musicin ja olin vakuuttunut-
- että olin Von Trappien kadonnut sisar.
Odotin, että Julie Andrews pelastaa minut West Oovinasta.
Niin, mutta menitkö kouluun nahkahousuissa?
- Kyllä menin. - Ne varmasti pukivat sinua.
Hän on suloinen pieni poika, mutta...
...hän ei ole niin kuin muut. - Todellako?
Hän on keskimääräistä älykkäämpi, mutta hän sopeutuu hitaasti.
- Hän varastaa muilta lapsilta. - Varastaa...?
Löysimme hänen kaapistaan kenkiä, kyniä, hammastukia...
Dennis on hyvin utelias. Hänen pitää vain...
Kyse ei ole vain varkauksista. Dennis tarvitsee erityishuomiota...
...jota emme voi tarjota täällä. - Miten niin "ette voi tarjota"?
- Olen pahoillani. - Mistä? Heitättekö hänet ulos?
Tuo on todella...
Tuo on todella tylyä.
- Meillä oli mukava juttutuokio. - Miten se meni, kaveri?
- Minä olen älykäs olento. - Olen täysin samaa mieltä.
- Jutellaanko hetki? - Totta kai. Odotatko tässä?
Mitä minä teen, jotta Dennis...?
Jatkakaa entiseen tapaan. Antakaa tälle aikaa.
Olen todella huolissani. Hän ei ystävysty-
- eikä saa minuun yhteyttä. Hänet erotettiin koulusta.
Hän on niin eristäytynyt, ja kun hän on noin haavoittuva ja peloissaan...
Kun hän sanoo, että hän leijuu pois...
Hän varmaankin uskoo niin, koska hän on hyvin älykäs.
Hän tietää elävänsä maailmassa, jossa asiat ja ihmiset katoavat.
Voin määrätä hänelle jotain, mutta rehellisesti sanoen...
Se, että hän näkee toisen älykkään olennon-
- pitävän jalkansa maassa on hänelle varmasti paljon terapeuttisempaa.
Mr Gordon... Kaikki vanhemmat tuntevat-
- olevansa sokeita, jotka opastavat sokeaa.
Minun pitää puhua kanssasi eräästä asiasta.
Joululoman jälkeen aloitamme uudessa koulussa.
Haluan kuulla mielipiteesi, koska uusi koulu voi pelottaa.
Opettajastasi ja minusta se on hyvä ajatus, ja...
On hyvä mitata asioita, vai?
Mitä mieltä olet? Haluatko aloittaa uudessa koulussa?
Haluaisitko tehdä niin?
- Mitä sinä katsot? - Tuolta minut löydettiin.
Nurmikolta, ison pyöreän rakennuksen vierestä. Silloin satoi.
Siitä on niin kauan, että luulisi, ettet voit muistaa.
- Miten voit muistaa? - He tulevat vielä hakemaan minut.
- Niin kuin kesäleiriltä? - Et usko minua.
- Lukevatko marsilaiset ajatuksiakin? - Pystymme moneen, mihin te ette.
- Valojen vaihtamisen lisäksikö? - Me maistamme värit.
Selvä. Te maistatte värit.
Todista se minulle. Ota lasit pois ja sulje silmäsi.
- He sanoivat, että näin kävisi. - Suu auki.
Suu auki. Älä... Sinä katsoit. Minä näin!
Suu auki. Täältä tulee. Minkä värinen se on?
- Punainen. - Tuota ei lasketa...
...koska meillä oli selviä eettisiä komplikaatioita. Suu auki.
- Vihreä. - Oikein hyvä.
Suu auki.
- Keltainen. - Niin oli.
Entä tämä?
- No? - En maista sitä.
- Se on sininen. - Tiedän. En maista sinistä.
On hieman liian kirkasta. Aurinkolasit takaisin päähän...
- Tule, Flomar. - Kutsuitko sitä Flomariksi?
Se on marsiksi lämmin ja pörröinen ystävä. Hän valitsi nimen itse.
- Haluatko lasillisen viiniä? - Ei, kiitos.
- Missä Dennis istuu? - Sillä ei ole väliä. Päätä sinä.
- Syökö hän kalkkunaa vai muroja? - En tiedä. Kysy häneltä.
Hei, Dennis! Syötkö kalkkunaa kanssamme?
En voi syödä mitään Saturnuksen kuissa kasvatettua.
Sitten sinulla ei ole hätää. Sopiiko, kaveri?
Oletko huomannut, miten kaukana toisistaan hänen silmänsä ovat?
- En. - Tai että korvat ovat hieman suipot?
David...?
Luulin, että olen huono isä ja että Mars on metafora.
Mutta entä jos olen väärässä?
Entä jos hänessä on jotain... Ehkä hän on pieni meedio.
- David, olet hysteerinen. - Tiedän! Miksen olisi hysteerinen?
Hysteria on uusi tyyneys. Vaimoni kuolee-
- ja saan lapsen Neptunuksesta. Miksen olisi hysteerinen?
Hysteria on elämäntapa - tai vaatemerkki. Lopetan kirjoittamisen.
David... Olen huolissani sinusta.
- Miksi? - Koska teillä on todella vaikeaa.
Luuletko, etten tiedä sitä? Minä tiedän sen.
Koeaika on vielä kesken. Sinä voisit...
Palauttaa hänet kuin viallisen leivänpaahtimen?
Yritän vain sanoa, että tiedän, että näet hänessä itseäsi.
Mutta minä olin läsnä. Olit outo, mutta hän on aivan eri sarjassa.
Sinussa on se hienoa, että olet aina oikeassa.
Muistat sen etkä anna kenenkään unohtaa sitä.
Menemme ulos hetkeksi.
Tule, Dennis. Eikö olekin hauskaa?
- Haukkaamme hieman happea. - David, älä nyt.
- Ei meillä ole hätää. - Nyt on joulu. Minne sinä menet?
DAVIDILLE
Herran tähden, Dennis!
- Olinko minä tuhma? - Et! Lopeta sanomasta noin.
Olisit vain voinut viiltää itseäsi, ja isä...
Istun tässä ja teen töitä. Panemme kameran hetkeksi pois.
- Mutta tehtäväni ei ole valmis. - On tältä päivältä.
Tehtäväni ei ole valmis! Anna kamera takaisin! Tarvitsen sitä!
Kuulehan... Sinun pitää rauhoittua, tai saat mennä huoneeseesi.
Aiot lähettää minut pois, etkö aiokin?
Miksi lähettäisin sinut pois?
Olet vihainen minulle, koska rikoin tavaroitasi.
En välitä tuosta. Ne ovat vain tavaroita.
Et voi tehdä mitään, mikä muuttaisi tunteeni.
Ymmärrätkö? En lähetä sinua koskaan pois.
Katso. Ne ovat vain tavaroita.
Anna mennä. Riko se kunnolla!
Ota kaksi! Selvä, vain yksi. Niin sitä pitää!
Pään yli, niin kuin kreikkalaiset!
- Tuo tuntuu tosi hyvältä! - Ei sitä. Voimme silti pitää hauskaa.
Anteeksi. Yritän vain...
Anteeksi. Yritän vain pitää hauskaa.
Minä näytän sinulle! Tämä on sotaa.
- Tämä on sotaa. - Sotaa!
Odota täällä.
Hei, mr Lefkowitz. Tulkaa sisään. Mikä yllätys. Hyvää joulua!
Kiitos samoin...
Me tässä vain... pidimme hieman hauskaa.
Se oli eräänlainen läpimurto.
Olette hyvin uuttera, kun tulette joulunpyhien aikaan.
- Koulussa oli kuulemma ongelmia. - Pieniä vain. Pärjäämme kyllä.
Ei kai haittaa, jos juttelen Dennisin kanssa hänen huoneessaan?
- Ei. Haittaako sinua? - Sopiiko se sinulle, Dennis?
Eiköhän se sovi.
- Missä huoneesi on, Dennis? - Alakerrassa. Hän näyttää teille.
Sinun jälkeesi...
- Onko kaikki kunnossa? - Tiesittekö tästä?
Suljen vain tämän...
- Totta kai, me... - Oletteko nähnyt tämän?
Kyllä, se on meidän yhteinen tiedeprojektimme.
Tutkimme hajoamisprosessia. Otamme esineitä ja kuvaamme ne.
Sitten panemme ne pois. Dennis tutkii, miten ne...
Kuten näette. Teemme nyt niin. Nuo autonavaimet ovat meidän.
- Onko passi teidän? - Passi hajoaa yllättävän nopeasti.
Kaikki on hienosti. Katsomme vain, miten ne muuttuvat ja hajoavat...
Voisimmeko puhua kahden? Suo hetki anteeksi, Dennis.
Olen hieman huolissani, mr Gordon.
Näytätte kärsivän samasta, jonka monet adoptiovanhemmat kokevat.
- Sokista? - Haluatte olla lapsen ystävä...
...ja unohdatte olla vanhempi. Dennis tarvitsee roolimallin.
Hänet pitää tuoda maan tasalle. Hän varastelee, sai potkut koulusta...
Päätimme pikemminkin, että se ei ollut hänelle oikea koulu.
- Kanssani olisi pitänyt neuvotella. - Niin, minun olisi pitänyt soittaa.
Pyydän anteeksi.
Otan tapauksenne uuteen käsittelyyn. Saatte tiedon postitse.
Tiedän, ettei ole ketään, joka rakastaisi Dennisiä minua enemmän.
Sen minä tiedän.
Nämä kuvat ovat minun. Ne ovat hyvin tärkeitä minulle.
Haluan tietää, miksi veit ne. Ole kiltti ja kerro minulle.
Koska sinä rakastat häntä niin paljon.
Se on totta, mutta se ei muuta tunteitani sinua kohtaan, kaveri.
Ei sitten yhtään.
Mr Lefkowitzin mielestä sinun ei ole hyvä asua täällä-
- joten meidän pitää tehdä hänet tyytyväiseksi.
Täällä kotona voit hyvin olla marsilainen-
- mutta maan asukkaiden kanssa pitää noudattaa maan sääntöjä.
Mutta me emme koskaan...
Me emme koskaan, koskaan, koskaan, koskaan luovuta.
Winston Ohurchill taisi sanoa niin.
Vielä yksi juttu. Se on hyvin tärkeää.
Oletko kiltti ja opetat minulle sen säteilytysjutun?
Miten se tehdään?
Sinä opit sen.
- Meidän on pakko tehdä tämä. - En voi.
Hänellä pitäisi olla tämä paita... ja nämä housut.
Se näyttää seksikkäältä päälläsi.
- Hän näyttää tyrmäävältä. - Niin, tuo on hyvä.
Missä iässä aletaan kiusata vääristä vaatteista? Viidennellä luokalla?
Silloin minä aloin pitää kirjavia säärystimiä.
Istuin luokan perällä ja piirsin smurffeja yhdeksännelle asti.
- Mitä yhdeksännellä tapahtui? - Minulle kasvoi rinnat.
Se olisi tepsinyt minuun. Lapsuus on julmaa.
- Tiedän, se on rankkaa. Mutta... - Mutta mitä?
Ehkä sen ei pidäkään olla helppoa. Silloin seikkailu jää kokematta.
Eikö kaikilla kiehtovilla ihmisillä ole ollut vaikea lapsuus?
- Sovittu. Hän saa säärystimet. - En minä niin kiehtova ole.
Olen jatkuvasti huolissani hänestä. Se on vanhemmuuden kirous.
Uskon, että Dennis on onnellisempi kuin pitkään aikaan.
Uskon, että sinäkin olet.
- Pitää lähteä. Olen väsynyt. - Haluatko kahvia mukaan?
Tai voisit jäädä tänne.
- Vierashuoneeseen. - Sinulla ei ole vierashuonetta.
Sohvalle sitten. Usko minua, en tarkoittanut...
Se on kaukaisin ajatukseni.
- Niinkö? Kaukaisinko? - Ei nyt kaukaisin, mutta...
Se vain tuntuu kaukaiselta. Kuten isorokko ja sellaiset...
Minun pitää mennä kotiin ruokkimaan kultakaloja.
- Kultakaloja? - Hoidan naapurin kultakaloja.
Naapurisi? Ymmärrän.
Ne pitää ruokkia.
Kultakaloja, vai?
- Hyvää yötä. - Niin!
- Pärjäätkö sinä? - Kyllä, entä sinä?
- En tiedä. - Näytät pärjäävän.
- Niin sinäkin. Näytät hyvältä. - Mitä? Niin sinäkin.
Näytät hienolta. Hienolta.
- On pilvinen päivä. - Niin, et tarvitse aurinkovoidetta.
Minulla on silti huonoja uutisia. Meidän pitää jättää painovyö kotiin.
Mutta silloin minä leijun pois!
En tiedä paljon, mutta tiedän, että sinä et leiju pois.
- Lupaatko? - Takaan sen.
En ole tainnut kertoa tätä, mutta kun olin lapsi-
- teeskentelin tulevani toiselta planeetalta.
- Miksi? - Halusin, että minusta pidettäisiin.
- Pelkäsin, etten sopeudu. - Oliko sinulla myssy?
Oli, joskus. Se oli Ohicagossa, ja siellä oli kylmä.
Ei olisi pitänyt käyttää myssyä.
Niinpä. Jonkin ajan jälkeen minä opin-
- olemaan hieman enemmän niin kuin muut, ja arvaa mitä?
Se ei ollutkaan niin kamalaa.
Onko hyvä olla kuten kaikki muut?
Se on todella hyvä kysymys.
Aikuiset sanovat niin, kun eivät tiedä vastausta.
Tärkeintä juuri nyt on muistaa, että sinun pitää oppia asioita.
- Lhmisenä olostako? - Niin juuri. Eikä...
- lhmismarsilaisuudesta. - Josta sinä jo tiedät paljon.
Hei, miss Margie. Mukava nähdä teitä. Muistatteko Dennisin?
Hei, Dennis. Älä ole huolissasi. Kaikki täällä ovat mukavia.
Kuule, kaveri...
Jos sinusta tuntuu, ettet pärjää, voit tulla hakemaan minut autosta.
- Entä sen jälkeen, kun lähdet? - Odotan ulkona koko päivän.
- Koko päivänkö? - Niin, koko päivän.
Isäsi pitää nyt lähteä, Dennis.
Kas niin, kaveri...
Hermoilemme hieman, koska meillä ei ole tänään painovyötä.
Meillä on hieman painovoimaongelmia.
"Radiot räsähtelivät, ja sotaherrat komensivat sotilaitaan:"
"Kaatukaa asemiinne. Kaatukaa asemiinne."
Dracoban riittää tältä illalta. Hyvää yötä. Suloinen prinssi...
Oli mukava jutella.
"Oli mukava jutella."
David? David! Niin!
Minä tulen!
Dennis! Mikä on hätänä?
Flomar...
Jossain...?
Mikä sitä vaivaa?
- Voi, Jossain... - Mitä tapahtui? Onko se kunnossa?
Ei. Se on kuollut.
Kuollut?!
Mennään ajelulle. Mennään katsomaan tähtiä.
Uskoin lapsena, että kuolleet nousevat tähtiin.
Heitä ei näe, mutta heille voi puhua, ja he kuulevat.
Sen vuoksiko sinä itkit? Koska et näe Flomaria enää?
Kun rakastaa jotakuta, on hyvin raskasta, ettei tätä enää näe.
- Puhutko sinä Maryn kanssa? - Kyllä, tavallaan. Jatkuvasti.
Sen vuoksi kai käyn täällä.
- Minä näen Marsin. - Missä? Minä en näe sitä.
Sinulla on hyvä näkö...
- Mitä ajattelet, kun näet Marsin? - Että tehtäväni on pian ohi.
Palaan pian kotiin, ja sitten kaikki palaa normaaliksi.
Saankoa sanoa vielä yhden jutun Marsista?
Tämä voi kuulostaa oudolta minun suustani, mutta olemme nyt täällä.
Koostumme atomeista, jotka ovat olleet miljoonissa muissa eliöissä-
- ja elävät pyöreällä kivellä, joka on täynnä nestemäistä rautaa.
Meitä pitää täällä painovoima, kierrämme aurinkoa 107800 km/h-
- ja kiidämme Linnunradan halki 965600 km/h-
- maailmankaikkeudessa, joka saattaa hyvinkin jahdata omaa häntäänsä.
Ja kaiken tämän kiihkeän toiminnan keskellä-
- täysin tietoisina siitä, että me jonain päivämme kuolemme-
- me yritämme auttaa toista ihmistä.
Joskus turhamaisuudesta, joskus syistä, joita et vielä ymmärrä-
- mutta usein autamme toista ihmistä odottamatta mitään vastineeksi.
Eikö olekin kummallista?
Eikä olekin outoa?
Eikö se ole tarpeeksi outoa?
Miksi hitossa sinun pitää tulla Marsista?
Me vain puhumme hänen kanssaan-
- ja kerromme kaikista ihmisjutuista, joita teemme.
Se on hetkessä ohi, ja sitten kaikki on kunnossa.
Sovitaanko niin?
Koska jos olen oma itseni, he eivät anna minun asua luonasi.
Ei, ei, ei...
Mitä sanotkin, kaikki järjestyy.
Rakastan sinua hyvin paljon.
Sinulla on näköjään nilkkapainot jaloissa...
Ole oma itsesi.
- Hei. - Hei, Sophie.
Tuletko mukaani? Minä huolehdin sinusta. Kaikki on hyvin.
Joten, Dennis... Miten sinulla menee koulussa?
Hyvin...
- Haluatko kertoa meille jotain? - En.
Et vaikuta kovin iloiselta tänään, Dennis.
Voin hienosti.
Miten kaikki koulunvaihdot ovat vaikuttaneet sinuun?
Välillä on ollut vaikeaa-
- mutta on tärkeää kohdata ongelmat.
Eikä saa koskaan, koskaan, koskaan, koskaan luovuttaa.
Ei koskaan, ei koskaan, ei koskaan, ei koskaan.
Winston Ohurchill sanoi niin. Luulisin...
Winston Ohurchill oli viisas mies, vai mitä?
Sanoit aiemmin, että sinä tulet toiselta planeetalta.
- Marsista. - Marsista, aivan...
Zibber Nuggie Wat Wat. Trans Fobo Medio.
Välillä on oikein leikkiä, välillä taas ei.
- Sinäkö siis vain leikit? - Niin.
Sitten aloin lukea luonnontieteitä ja ymmärsin, että kierrämme aurinkoa-
- 107800 kilometrin tuntivauhdilla.
Painovoima pitää meitä maassa-
- joten miksi hitossa minun pitäisi tulla Marsista?
Siksi kai, että en sopeutunut.
Sitten aloin oppia, miten ollaan niin kuin kaikki muut.
Dennis, valmensiko mr Gordon sinua sanomaan noin?
- Hän valmensi vain yhdessä asiassa. - Missä?
"Jos saa kolme osumaa kymmenestä, on tähti."
"Jos on hieman sitä parempi, edes vähän parempi"-
- "on supertähti."
"Silloin saa kupin kahvia."
"Kuumaa kahvia."
- Miten se meni? - Kerroin baseballista.
Kerroin kuumasta kahvistakin.
Mr Gordon? Onneksi olkoon.
Kiitos. Sophie.
Korostamme täällä observatoriossa eksoplaneettojen etsimistä.
Kuten monet tietävät, Lohikäärmeen tähdistö on tutkimuksen keskiössä.
Aiheesta puhuu David Gordon, jonka kirjoittama Dracoban-
- on tuonut tälle jännittävälle etsinnälle paljon huomiota.
Katsotaanpa... Kiitos! Lohikäärmeen tähdistö kiehtoi minua-
- koska se muistuttaa omaa aurinkokuntaamme...
Mars on ollut monien romanttisten arvelujen kohde.
Ennen luultiin, että Marsissa asui muinainen sivilisaatio
joka oli kaivanut mutkikkaan kastelukanavan.
Planeetan vuosittaisen pimenemisen uskottiin johtuvan kasvillisuudesta.
Mutta avaruusluotaimet Mariner 4, 6 ja 7
osoittivat, että kanavat olivat vain valtava kanjonijärjestelmä
ja että vuosittainen pimeneminen johtui hiekkamyrskyistä.
Maaperänäytteet osoittivat orgaanisen materiaalin puutteen.
Toisin sanoen: Marsissa ei ole elämää.
Mars on ollut monien romanttisten arvelujen kohde...
Tämä ei ole niin kuin minä sen muistan. Tämä ei ole oikein.
Minä taidan tulla toisesta Marsista.
- Oletko vihainen? - En, mutta minä luulin...
...että me sovimme, että sinä et tule Marsista.
Pystyn hädin tuskin enää sanomaan sitä sanaa.
Luulin, että minä leikin niin, jotta voisimme pysyä yhdessä.
- Älä viitsi, kaveri... - Sinä et usko, että tulen Marsista!
- Uskon, että sinä uskot siihen. - Pysäytä! Auto!
Olen todella pahoillani. Puhuin poikani kanssa.
- Ajokortti, kiitos. - Se on yleensä täällä...
- Dennis, oletko ottanut ajokorttini? - Freen awa blee meet ia.
Dennis, kysyin sinulta jotain. Tämä on hyvin tärkeää, ymmärrätkö?
- Freen awa blee meet ia. - Dennis! Vastaa kysymykseen!
- Sinä veit ajokorttini! - Enkä vienyt.
- Dennis! - En varastanut sitä!
- Mitä teit kuville? - Minä tarvitsen niitä!
Älä viitsi! Olemme puhuneet tästä!
- Lopeta! Ne ovat minun! - Ei, ne ovat minun tavaroitani!
- Lopeta. - Dennis...
Aikuiset pahastuvat kuten pienet pojat. Nämä ovat minun tavaroitani.
Lopeta. Lopeta!
Anna mennä vain. Tee se. Siitä vain.
Trans Fobo Medio, Trans Fobo Medio...
Dennis... Dennis, lopeta.
Sinä et ole marsilainen. Olet pelkkä pieni poika.
Ehkä minä en voi auttaa sinua. Ehkä minusta ei ole tähän...
Pysy täällä ja rauhoitu.
- Se kestää vain 20 minuuttia. - Ole kaikessa rauhassa.
Tee, mitä täytyy. Älä meistä huolehdi.
- Kiitos, että vahdit häntä. - Se on...
Sinä olet veljeni. Hän on veljenpoikani.
Dennis? Onpa hieno. Siivoan keittiön valmiiksi-
- ja soitan Nicholasille ja Jonasille. Voisimme sen jälkeen tehdä jotain.
Sopiiko, kaveri? Palaan pian.
- Onnea. Kuka tuo komistus on? - Näytän puhemies Maolta.
- Toit pienen punaisen kirjasi. - Luoja, tuo näyttää kamalalta.
- Tervetuloa huipulle, mr Gordon. - Tina...!
- Olen ihmetellyt sinua. - Et ole ainoa.
Kuunnelkaa! Tässä on David Gordon, ja hän on nerokas!
Hänellä on lahja - ensimmäinen luonnos uudesta kirjasta.
Voitte uskoa, että se ei ollut halpa.
David, haluaisin esitellä Leonardin. Hän on markkinointipäällikkömme.
- Mukava tutustua. - Hän on nerokas.
Tervetuloa joukkoon. Tina ympäröi itsensä nerokkailla ihmisillä.
Annetaanko käsikirjoitus avustajani turvalliseen huomaan? Linus!
Voisimmeko puhua kahden? Haluaisin puhua eräästä asiasta.
- Tämä on hieman kiusallista... - En pidä siitä sanasta.
Voisitko vilkaista tätä? Tilanne on hieman muuttunut...
Marsilaislapsi? Mehän sovimme Dracobanin kostosta.
Niinhän me sovimme-
- mutta tämä ei ole pelkkä nimenmuutos.
Tässä on siis rinnakkainen universumi...
Yritin kyllä kirjoittaa Dracobania.
- Mistä kiikastaa? - Minä adoptoin pojan.
Fantastisen, vaikean nuoren miehen. Hän elää, mutta he ovat kuolleita.
Ei, me teimme sopimuksen. Sait meiltä suuren ennakon.
Tiedän. Kirjoitan sen toisen kirjan tai maksan rahat takaisin.
- Sitä ei voi hyväksyä. - Panttaan vaikka taloni.
En halua rahoja! Haluan Harry Potterin avaruudessa!
Leonard on suunnitellut erittäin kalliin mainoskampanjan-
- ja Dracoban on sen kampanjan kulmakivi!
En voi tehdä mitään ilman sitä! Ymmärrätkö, mitä sanon?
Kai sinä ymmärrät sen, kaveri?
Mikset voi vain olla sellainen kuin me haluamme?
Nyt minä osaan sen. Varokaa, varokaa...
Anna anteeksi, Dennis...
Kirjoitan Dracobanin, lupaan sen. Saat kokonaisen, verisen sarjan-
- mutta lue tämä, koska se on todella hyvä. Minun pitää mennä. Anteeksi.
Kuule, Dennis?
Haluaisitko kaakaota tai jotain?
Eikö kuulostakin hyvältä?
Tai... Tangia? Tiedätkö, mitä se on?
Astronautit juovat sitä. Voisit pitää siitä.
Liz!
Liz? Liz!
Emme löydä häntä. Hän voi hyvin, kaikki oli hyvin.
Hän oli huoneessaan, ja minä hain hänelle kaakaota...
- Soitimme poliisille. - Missä näit hänet viimeksi?
- Hän ei ole talossa. - Eikö? Katsoitteko joka paikasta?
Se on niin kaunis... Ehkä hän onkin pieni Mozart.
Mutta mitä se tarkoittaa?
Se tarkoittaa hyvästejä.
Pysy autossa, Harlee!
- Löytyikö hän? - Ei, mutta tiedän, minne mennä.
Pyydänkö poliisia siirtämään auton?
Soita minulle! Kiinnittäkää turvavyönne!
- Mene sinä tuonne... - David...
Hyvä luoja... Kiirehdi.
- Pysy siellä, Dennis! - David hakee sinut. Älä liiku!
Älä kävele, kultaseni. Yritä pysyä paikallasi.
Dennis...
Dennis, pysy paikallasi. Minä tulen nyt.
Minä tulen hakemaan sinut. Pysy vain paikallasi, ole kiltti.
Älä liiku, Dennis.
He ovat täällä!
Dennis! Yritä kestää! Minä tulen!
Mitä sinä täällä teet? Et voi lähteä mukaani.
Hyvä on...
- Tartu käteeni. Menemme kotiin. - Ei, minun on mentävä takaisin.
Tehtäväni on ohi.
Lopeta, Dennis. Pysy paikallasi.
He ovat täällä! He tulivat hakemaan minut.
- Se on helikopteri. - Se ei ole helikopteri.
- Tartu käteeni. Mennään kotiin. - Minä menenkin kotiin.
- En kuulu tänne. - Hyvä on...
Laske laukku alas ja pidä reunasta tiukasti kiinni-
- niin odotan kanssasi, kunnes he tulevat.
Olen pahoillani, David.
- Miksi? - Koska minun pitää lähteä.
Mutta minä kerron heille baseballista-
- ja muroista. Ja Flomarista...
Niin, voit kertoa kaikesta, mitä teimme, ja miten hauskaa meillä oli.
Dennis! Katso minua. Kerro, miten hauskaa meillä oli.
Voit kertoa, miten kovasti yritit sopeutua ja olla niin kuin me.
Lhmiset voivat olla aika julmia, vai mitä?
Lupaan kertoa, että olit kiltti minulle.
Olet hieno ihminen, ja halusin sinun tuntevan, että kuulut luokseni.
Uskon, että haluat sisimmässäsi kuulua jonkun luokse.
Kunpa meillä olisi enemmän yhteistä aikaa.
Haluan näyttää, että kaikki vanhemmat eivät katoa.
Miksi he joskus katoavat?
En tiedä. Se on...
En tiedä. Joskus se on heidän vikansa, joskus taas ei.
Se on arvoitus. En osaa sanoa.
Miksi... Miksi...
Miksi sinä luulet, että he hylkäsivät minut?
Koska...
Koska he olivat tyhmiä! He olivat universumin tyhmimpiä olentoja!
He olivat niin tyhmiä, etteivät nähneet, mitä heillä oli!
He eivät nähneet, miten upea olet, miten suuri sydän sinulla on.
En ole kovin fiksu, mutta minäkin näen sen. Se on niin ilmeistä.
Sinua on helppo rakastaa - minulle ainakin.
Arvaa, mitä minä luulen? Että sinäkin rakastat minua.
Että olet täynnä rakkautta, joka vain odottaa tulvimistaan.
Dennis, sinä olet minun poikani. Sinä olet minun kotini ikuisesti.
Enkä minä koskaan, koskaan, koskaan, koskaan, koskaan-
- koskaan, koskaan, koskaan jätä sinua.
- Isä. - Minä sain sinut.
Minun marsilaistoiveeni täyttyi.
Voi hyvä luoja...
Välillä me unohdamme, että lapset ovat vasta tulleet maailmaan.
He ovat kuin pieniä muukalaisia, täynnä energiaa ja mahdollisuuksia.
He ovat kuin tutkimusmatkalla ja yrittävät oppia olemaan ihmisiä.
Jostain syystä Dennis ja minä löysimme toisemme.
Syytä emme saa koskaan tietää
mutta voin rakastaa muukalaista, ja hän voi rakastaa olentoa
ja se on tarpeeksi outoa meille molemmille.
...kaksi, kolme! Odottakaa... Yksi vielä!
Yksi, kaksi, kolme!
Suomennos: Tommi Lupunen www.sdimediagroup.com